Киба...
Коя си ти?
Киба!
Кой е там?
Къде си?
Кой си?
Не знам.
Stray!
In the cold breeze, that I walk along...
The memories of generations burn within me.
Been forever, since I cried the pain and sorrow...
I'll live and die, proud of my people gaining.
I'm here standing at the edge...
And staring up at where the moon should be.
Stray!
No regrets 'cause I got nothin to lose.
Ever...
Ever... stray!
So I'm gonna live my life as I choose.
Until I fall, stray!
Stray!
Онова, което се намират зад тези планини, е пустиня от кости.
Пустиня от кости?
Ако е отишъл там, няма смисъл да го търсите.
Защо не останете с нас?
Не е толкова лесно.
Приятелят ни е онзи, който търсеше Рая.
До скоро. Да тръгваме.
Аз... няма да дойда.
Аз...
искам да остана тук!
Ще останеш тук? Това означава ли, че ни напускаш?
Да.
Да остана с Ик и останалите ме кара да се чувствам като в Рая.
Наистина?
Сигурен ли си, че го искаш?
Щом си решил така, Тобое, нямам нищо против.
Хей!
Пази се.
Винаги е искал да бъде с хората.
Цуме.
Той харесва хората.
Да, разбрал съм го.
Мислех си, че и ти си се отказал от Рая.
Ако не ти се идва, нямам нищо против.
Цуме, ти ще продължиш дори и да останеш сам?
Искам да се уверя...
Щом казват, че вълците ще сложат край на света...
искам да го видя.
Освен това...
След като го срещнах, не мога просто да се откажа.
Затова ще го потърся.
Започваш да приличаш на него.
Какво не е наред, Киба?
Не мога да си спомня.
Започнах да чувам всякакви гласове.
Но не мога да си спомня чии са...
Чии са лицата им...
Не мога да си спомня.
Ще забравиш, малко по малко.
Но ще свикнеш.
Точно, малко по малко...
и малко по малко...
и пак, малко по малко.
Не се притеснявай. Винаги ще бъда до теб.
Да.
Къде си. Кой си.
Дали си жив. Дали си мъртъв.
Тук няма нищо. Нищо няма значение.
Всички отговори лежат под пясъка.
Тобое.
Добро момче, Тобое.
Хайде да ядем.
Стига, казах да спреш.
Тобое...
Не мога да дишам.
Сигурен ли си?
Ти си бил.
Сигурен ли си, че не искаш да отидеш в Рая?
Това не е по силите ми.
А дали изобщо е по силите на някого?
Нищо чудно, че всички ме смятат за хленчещ страхливец.
Сигурен съм, че Киба е добре.
И не се притеснявам за Цуме и Хиге.
Защото знам.
Също така знам, че им се пречкам.
Знам го.
Искам да остана тук.
Тук наистина няма нищо.
Това ли е?
Те са!
Не може да бъде.
Усещаш ли нещо?
Там, където отидоха Цуме и Хиге. Идва нещо лошо.
Може да са те.
Онези, които атакуваха глутницата ви?
Същите, които атакуваха и кучетата.
Идват към нас, все едно знаят къде се намираме.
Което значи, че бягането и криенето няма да помогне.
Киба!
Не се приближавай!
Веднага се отдалечи.
Това отровно растение го парализира.
Това... не е възможно!
Той още не е мъртъв!
Няма значение! Трябва да го издърпаме от там!
Нека Старейшината да го прегледа.
Сигурен съм, че ще може да върне духа му.
Да побързаме!
Спри...
Какво става, Мю?
Изглежда, че някой те е намерил.
Какво искаш да кажеш?
Искаше ми се да сме винаги заедно...
Но ти не можеш да останеш тук.
Прав си. Това не е Раят.
Това е свят, в който времето е спряло.
По някое време, ще забравиш защо си тук.
И аз вече не си спомням...
Какво приказваш?
Трябва да тръгваш.
Ела с мен.
Мю...
Все пак, ние с теб сме различни.
Мю!
Сбогом.
Сбогом, Киба.
Киба...
Можеш ли да ме чуеш?
Киба...
Спомни си!
Чеза.
Киба!
Знаеш ли кои сме?
Киба...
Киба!
Отдавна не сме се виждали, момчета...
О, стига вече!
Къде беше през цялото време?
На хубаво място.
Беше почти... като Рая.
Но не беше, нали?
Не...
Изритаха ме.
Не се тревожете. Той се завърна.
Тръгваме веднага щом Киба се възстанови.
Ти какво ще правиш?
От сега нататък, много вероятно е да се бием постоянно.
Пътят няма да е лесен.
Разбира се, зная го.
Добре ли си вече?
Да, успах се.
Имам чувството, че съм сънувал много дълъг сън.
Странен, но щастлив сън.
Мястото, което си видял, е Градината на Вечността.
Градината на Вечността?
Почувствал си спокойствие и радост, които никога преди не си усещал.
Да.
На повече хора това им стига.
И за тях всичко приключва там.
Но ти се върна... на този свят.
Има едно място, където трябва да отида.
Защо се опитваш да достигнеш Рая?
За да продължа да живея.
Разбирам.
Какво се случи там?
Нищо.
Само се запознах с една симпатична жена.
А? Жена? Ти?
Нищо чудно, че изглеждаш малко по отракан.
Какво? Какво искаш да кажеш?
Не ти трябва да знаеш.
Искаше ми се и аз да бъда там...
Защо не ми трябва да знам?
През цялото време имах усещането, че съм загубил нещо.
Чеза?
Не само нея.
Имах предвид вас.
Помислих, че сте умрели.
За какво говориш, бе?
Знаеш ли колко дълго те търсихме?
Така ли? Извинявам се.
За някой поотракан, все още загряваш бавно.
Да тръгваме.
Аз...
Повече няма да хленча.
Повече няма да се измъквам.
Искаш ли да се обзаложим?
Не.
Да тръгваме. Нищо друго не ни остава.
Да.
Далеч ли е Рая?
Не знам.
Но съм сигурен, че ще го достигнем.
Сигурен ли си, че имаме правото да го търсим?
Духовете са с вас.
Довиждане.
Да. Да тръгваме.
До скоро.
Аз ще тръгвам.
Имаш куража да стигнеш до Рая.
Благодаря.
Ик...
Искам да те помоля нещо.
Миризмата му е по мен, и съм сигурен, че ще го намериш.
Млъквай вече.
Няма значение колко вървя, винаги е скапания сняг...
Изглежда, че времето ми най-после дойде.
Поне ще мога отново да видя Руус.
Кой си ти?
Изпи всичкото лекарство.
За мен това си беше жива вода.
Чувствам се като нов...
Помолиха ме да те спася.
Помолили са те?
Да, един вълк.
Това е невъзможно.
Не вярваш ли във вълците?
Вярвам, и още как.
Вярвам, че са подли демони.
Това е храна.
Без значение какъв човек си, ще спазя обещанието си.
Какво си мислят, по дяволите, като ме съжаляват сега?
Ама че шега.
Превод: ckitnik
Been a long road to follow
Been there and gone tomorrow
Without saying goodbye to yesterday
Are the memories I hold still valid?
Or have the tears deluded them?
Maybe this time tomorrow
The rain will cease to follow
And the mist will fade into one more today
'cause the road keeps on telling me to go on
Something is pulling me
I feel the gravity of it all
Следва
Всеки, до последния, ще се размекне при вида на жена.
Мъжете си имат своя свят.
Свят покрит с кръв, смазка, барут, и всичко мирише на пот.
Battle's Red Glare
Като се замисля, предпочитам да съм в света, в който има жени...